Realisme er et dårlig ord.
Jeg ser ikke et skille mellom fantasi og virkelighet.-Federico Fellini
...kaninhullet går nedover...
Ned, ned, ned...
La bella confusione. Den vakre forvirringen.
Lucy!
Basert på en (for det meste) sann historie
Vi må alle bli voksne, omsider.
Søsteren min Claire var derimot ikke enig i det.
Hun var en vanlig tenåring, men sluttet aldri å tro på magi og eventyr.
Og ekte kjærlighet.
Som gjorde henne som en magnet for idioter.
Ja. Au.
Heldigvis var vi superpopulære. Egentlig ikke.
Jeg var aldri det du ville kalt et søtt barn.
Og Claire... hun hadde problemer.
Men vi Cunninghamjenter hadde en ting til felles:
Vi brydde oss ikke om hva andre syntes om oss.
Men Claire fortsatte å drømme.
Som alle vet, skal man aldri drømme ubeskyttet.
Lucy Jean Cunningham.
Hei.
Fra det øyeblikket hadde Claire et formål:
Å sørge for at Lucy var trygg. Fra alt og alle.
Ja, fra meg også.
Vil du ha månen? Si ifra så kaster jeg en lasso rundt den.
- For en god idé. Jeg gir deg månen. - Jeg tar den.
Jeg vil ikke være blant gale, sa Alice.
Alle foreldrene lyver for barna sine, om julenissen og så videre.
Men Claire tok det til et nytt nivå.
Hun sørget for at ikke noe skjedde med noen. Ikke en gang gullfisken.
Som mystisk nok flyttet en dag til Great Barrier Reef.
Eller Dorothy, som stakk av for å bli profesjonell gjeter.
Eller bestefar Peter, som sluttet å komme på besøk og ringe.
Men han sluttet aldri å skrive.
Jeg vet ikke hvor mye Lucy trodde på, men hun spilte med.
Og de levde lykkelige i alle sine dager.
Bortsett fra ett lite problem.
- Lucy! - Ja?
Dette er det kjedelige, vent.
Problemet med gutter er at de er idioter.
- De var bare interessert i én ting. - Jeg ser rumpa hennes!
Og det var ikke Lucy.
Men det var en gutt.
Jeg kalte ham Ørene.
Lucy ble forelsket.
Fullstendig.
Men det varte ikke.
Lucy. Flyttet til Italia. Beklager. PJ
Claire trøstet.
De var lykkelige.
Hvor mange kan si det? Hvorfor skal man gjøre noe annet?
De hadde alltid tid.
RIMINI, OHIO Oktober 1993
Luce?
- Ser rumpa mi stor ut derfra? - Enorm.
Har dere diskutert om hun vil gå på college?
Ja, men hun vil ikke.
Eller ville ikke du det?
Jeg vil at hun skal gjøre noe som hun er interessert i.
Det virkelige livet skjer i drømmene.
Unnskyld, hva sa du?
Det virkelige livet skjer i drømmene.
Det har jeg lest på et kaffekrus.
- For en interessant situasjon! - Gi meg morgenkåpa mi.
- Du havner ikke i dette hver dag. - Jeg ha morgenkåpa mi.
Ikke i Bedford Falls.
- Prosit. - Å! Gi meg morgenkåpa mi!
Det er langt fremskredent.
Bank, bank. Hei, Claire.
En død gullfisk til? Claire?
Hva skjer? Hva er det?
Herregud.
Mary, jeg vet hva jeg skal gjøre i morgen og neste år
og året etter det. Jeg skal forlate dette hullet og oppdage verden!
Italia, Hellas, Parthenon, Colosseum...
Hvordan skal hun ta vare på seg selv?
- Har du noen sparepenger? - Nei.
Ok. Hun er 20 år, har aldri hatt en kjæreste,
har aldri bodd hjemmefra eller jobbet.
- Dere lever på en sky. - Du skal jo hjelpe meg.
- Kyss henne i stedet! - Unnskyld?
Hvorfor kysser du henne ikke, i stedet for å snakke henne i hjel?
- Skal jeg kysse henne? - Ungdommen er bortkastet på feil folk!
- Kan hun noe? - Ja!
Hun snakker bare om drømmene og fantasiene sine.
Du har skapt litt av et rot.
Gressklipping. Hun kan klippe plenen.
Jeg husker det. Hun var redd for gressklipperen.
Beklager, vennen.
Det er ikke morsomt. Jeg vet ikke hva hun skal gjøre.
Hvem ansetter en 20-åring som oppfører seg som en 13-åring?
Ikke jeg.
- Du har ødelagt henne, Claire. - Hjelp henne.
- Jeg skal få henne på college. - Hun trenger et liv!
Mitt livs sjanse. Hører du? Mitt livs sjanse!
Dette er hans livs sjanse.
Hør på meg! Jeg vil ikke ha noe plastikk eller kjelleretasje!
Og jeg vil aldri gifte meg, skjønner du?
Jeg vil gjøre det jeg vil! Og du... Og...
Liker du filmer? Det gjør vi. Få erfaring og lag VHS-filmer samtidig.
Eksperimentelt produksjonsselskap søker assistent, kontakt Clive Montgomery.
- Cleveland, hvordan kommer du deg dit? - Jeg tar Vespaen.
Du har aldri vært på jobbintervju. Hva skal du si?
Si ja. Si det de vil at du skal si.
- Har du filmerfaring? - Nei.
Ja. Ja.
Jeg så annonsen og ble interessert. Det er alt du trenger å si.
Er det noe du er flink til?
Ja.
Jeg jobber hardt, jeg er motivert og er nøye på detaljer.
Det er sant. Kan du begynne med en gang?
- Nei. - Ja.
- Ja.
Det er perfekt. Hvis du øver i noen dager kan du lage en avtale.
Nei, jeg ringte dem. Det er i dag, klokka fire.
Bra, jeg elsker frakken og støvlene. Den passer til det ungdommene går i.
Du trenger ikke å gjøre dette. Du har aldri vært i byen alene, du kan vente.
Det går bra, jeg klarer meg.
Vennen, få se på deg. Jeg ordner den.
Hvis du trenger noe så er jeg ved telefonen. Jeg er glad i deg.
- Og jeg deg. - Ta dem, Lucy!
Ha det, vennen!
- Det gikk bra. - Greit...
- Vi ses... - Har du livsforsikring på henne?
VELKOMMEN TIL CLEVELAND
Han gjør meg for lykkelig. Det er problemet.
- Kan dette være sant? - Følelsene hans er som fingre på meg.
Hun er alt jeg har drømt om.
Det er så mye han ikke vet. Hvordan forteller jeg det?
Det er varmt her. Det er det livet jeg alltid har ønsket.
Og til slutt er hemmelighetene mine...
Ok! Cunningham, Lucy.
Jeg ser deg. Kom igjen.
Sett deg.
- Ok. Lucy, hva? - Ja.
Bra, og jeg ser at du er...
Hva faen er det... er det en enhjørning?
- Jøss. Og du er ...? - Lucy Cunningham.
- Ja. Nei, alderen din, kjære? - Ja. Jeg er 20.
Fantastisk. Lovlig. Og du har erfaring med å lage filmer?
- Ja. Annonsen gjorde meg interessert. - Flott.
- Og hvem har du jobbet for? - Moren min.
- Hun har nok lært deg spesialiteter? - Ja, det har hun.
Jeg jobber hardt, er veldig motivert og nøye med detaljer.
Det er bra i denne bransjen.
La oss snakke om karrieremål. Hvor ser du deg selv senere i livet?
Vel, jeg...
- Jeg elsker filmer. - Vil du være foran kameraet?
For jeg må si at den stilen din...
Den rene og uskyldige, men likevel frekke stilen, jeg liker det.
Jeg liker det. Vi kan spille prest og nonne kjapt.
- Ja, sir. - Hvor gjerne vil du ha denne jobben?
Jeg har veldig lyst på denne jobben.
Jeg vet at det er ting jeg må lære, men jeg er villig til å jobbe hardt.
Jeg lover at du kan ta sjansen på meg.
Jeg skal gi deg en sjanse, Lucy. Jeg stoler på deg.
Jeg tror på deg, jeg tror at du har det.
Du kommer opp på veggen kjapt.
Personlig er jeg klar for at du begynner nå.
- Vil du det? - Ja.
Begynn med å ta av deg kåpa.
Så kan du og jeg gå opp til alteret og synge en salme.
- Ok. - Flott.
Jeg kommer straks tilbake.
Damer! Få se på puppene deres!
Nydelig, vakkert.
Veldig fint, veldig fint. Hei, hvor skal du?
Hallo? Luce?
Fellini?
Ikke sulten.
VISJONÆREN ER DEN ENESTE SANNE REALISTEN-FEDERICO FELLINI
Det endrer forventningene...
En av filmhistoriens mest kjente og kontroversielle regissører.
- Han er ulik alle andre. - Han har vunnet fem Oscar-priser
og flere priser enn noen andre.
- Vinneren er Italia, Federico Fellini. - Vinneren er Italia, for Amarcord.
- Vinneren er Cabirias netter. - La Strada.
I filmhistorien har noen få regissører utvidet synet vårt
og endret måten vi opplever filmkunsten. En av dem het Federico Fellini.
Han viste oss mørket som kan gripe sjelen, og den magiske kraften...
...som kan lede deg tilbake i lyset.
- På tide å dra! - Skjerfet ditt!
Jeg deler kroken i to!
Nei, jeg vet ikke hva hensikten er for denne steinen.
Men den må ha en.
For hvis denne steinen ikke har en hensikt er alt meningsløst.
Til og med stjernene.
Du også.
Du har også en hensikt.
Du knuste klokka mi!
Hvor er hun nå?
Hun er død, stakkar.
- Går det bra? - Ja, fantastisk. Vespaen er borte.
- Hva? - Fikk du jobben?
Det er fantastisk. Unnskyld... Jeg er veldig trøtt!
Det har vært en lang dag. Jeg er på rommet.
Hva?
Marcello! Kom hit!
Skynd deg!
Sylvia, hvem er du?
Vi er på kontoret til Fellini. Før han begynner å filme
er det hit folk av alle slag går inn og ut.
Denne kvinnen har fortalt Fellini at han aldri lager en god film
hvis han bruker de samme kjedelige ansiktene.
Så leser hun et av sine egne dikt: Er lyn Guds signatur?
Hvordan stiller man et spørsmål ...?
Ciao.
Ciao, Mr. Fellini.
Mi chiamo Lucy.
Kjære Federico...
Jeg har vært...
...en stor fan i...
...en dag.
- By og delstat? - Italia?
Italia.
Pronto!
- Pronto? - Ciao!
Hei, mitt navn er Lucy Cunningham, snakker du engelsk?
Ja, dette er Mario, jeg snakke engelsk. Er du americana?
Ja. Ja, beklager. Jeg americana.
Kan jeg snakke med Mr. Fellini?
- Har du en avtale, Lucia? - Nei.
Ok, bra. Allora. Klokka tre i morgen, ok? Til Fellini.
- Ciao. - Unnskyld, hvor?
Fellinis kontor i Roma. Klokka tre. Ikke kom for sent.
- Sa han hvor lenge? - Nei.
- År, måneder? - Nei... Jeg vet ikke...
- Uker? - Nei.
Hun må ikke få vite det.
Noensinne.
- Lover du? - Veldig morsomt.
Jeg mener det. Lov at du aldri forteller henne.
Greit. Jeg lover.
Lucy?
Vent litt, tante Kerri.
Hei... Oi.
- Skal du reise? - Jeg må dra til Cleveland.
For å hente Vespaen. Den ble tauet bort.
- Å, ja? Cleveland i Italia? - Nei...
- Bare Cleveland. - Ja vel.
- Hva ser du på? - Ingenting, du hadde ikke likt det.
Dekker du for TV-en?
Du oppfører deg ikke rart i det hele tatt. Ville ikke jeg likt det?
Jeg? Moi?
- Tante Kerri? Kom igjen. - Ja...
Herregud. Lucy...
Nei, nei, jeg liker det. Jeg mener...
Jeg likte det ikke, men... Det er litt rart, ikke sant?
- Ikke sant? - Ja.
- Liker du det? - Ja!
Det er en Fellini-film. De handler om...
...menneskeheten. De er veldig ekte.
Ja, det var mye menneskehet der. Han holdt ikke igjen menneskeheten.
Alle er veldig forskjellige. Det er faktisk en filmfestival...
De viser alle filmene til Fellini. Den heter Tutto Fellini.
Folk kommer fra overalt bare for å se filmene hans.
Vi bør fortelle det til Claire.
Nei... Ikke gjør det. Ikke fortell det til henne, vær så snill.
- Hva har skjedd? - Jeg tror ikke...
Jeg tror ikke... Jeg tror ikke at hun vil at jeg skal dra, så...
Tror du ikke at hun vil at du skal dra?
Du er 20 år, du får lov til å dra!
- Jeg vet det. - Dette er ditt liv!
Hva vil du gjøre?
Hei, mamma.
Hei, Lucy.
Husker du historien som jeg alltid har fortalt om dagen da du ble født?
Jeg sa at det var den beste og den verste dagen i livet mitt.
Den beste fordi jeg visste at jeg aldri kunne elske noen så mye.
Og det gjør jeg ikke.
Og den verste
fordi jeg visste at jeg ikke kan beskytte deg fra alt du må oppleve i livet.
Men jeg prøvde.
Og jeg er lei meg for det.
Og jeg er så glad i deg.
Men jeg...
Jeg må bare...
Claire?
Lukk døra!
- Mamma? - Faen.
- Mamma, går det bra? - Vent, vent.
Hei, Lucy.
- Er alt i orden? - Det er aldri i orden.
Jeg har forkjølelse nå igjen.
Jeg har det bra.
Det går bra.
- Hvordan er disse? Fortell meg. - Fantastiske.
- Er de? - De er ikke som amerikanske filmer.
Slutten er kjempetrist, og noen ganger
skjønner man ingenting. Og de er på en måte...
...de er ganske skitne, og det er mye...
- Sex? - Ja.
- Det høres fryktelig ut. - Vel...
Men du elsker dem, og det er fantastisk.
- Det er flott at du liker dem. - Jeg gjør det.
Men jeg har så mange spørsmål.
- Jeg skulle ønske at jeg kunne møte ham. - Kan du tenke deg det?
Tenk deg. Husker du Summertime?
Katharine Hepburn. Venezia. Julies balkong i Verona.
- De er virkelige steder. - Og Roma. Det er der Fellini...
Nei! Ja, Roma!
- Han er der nå. - Nei. Du må dra.
Vi må dra.
Vi...
Vi kan ikke dra.
Men du kan dra.
Det hadde vært så gøy. Jeg vet at det er langt, men jeg har spart...
Jeg vet det, men hør her...
Vent. Jeg kan ikke dra, ok? Du må dra. Alene.
Vi må slutte med dette. Ok?
Du må ha ditt eget liv. Og det gjør jeg også.
Jeg er sliten. Jeg må ta vare på meg selv.
- Jeg beklager hvis du ikke føler... - Nei, jeg har det bra!
Nei, jeg har det bra. Kerri er her. Jeg trenger litt tid, ok?
Se på meg. Jeg trenger litt tid til meg selv.
Jeg trenger et liv akkurat nå. Jeg trenger et liv!
Unnskyld!
Dro for å finne ham.
Hei.
For å finne hvem?
SKULLE ØNSKE AT DU VAR HER...
Italia.
- Hva er det verste som kan skje? - Jeg vet ikke.
Bli borte, ranet, voldtatt, hakket i småbiter...
Ok.
Hvem i helvete er Fellini?
En italiensk regissør. Han lager italienske filmer.
- Hva? Hva slags filmer? - Det er ingen som ser på dem.
- Hva handler de om? - Du vet... mest om menneskeheten.
Hvor fordervet menneskeheten er. Mange orgier.
Togaer.
Rumper, bryst. Svaiende bryster.
Du vet, kunst.
- Pronto? - Mario?
- Hei, dette er Lucy Cunningham. - Ah, americana.
Ja, americana, ja.
Jeg rakk ikke flyet til Roma og havnet i Verona.
- Verona? - Og veskene mine er borte.
De sa at de dro til Tyskland eller Østerrike eller noe.
Så jeg ville bare ringe og fortelle at jeg er på vei...
- Vent, vent. - Jeg ser frem til det...
- Lucia, Lucia, Lucia. - Unnskyld?
Fellini er ikke her. Du rakk ikke møtet med Fellini.
Han er ikke i Roma lenger, så du må vente.
- Vent noen dager. - Noen dager?
Kanskje en uke.
Du er i Verona. Romeo og Julie spis iskrem, se på balkongen.
- Gjør noe. - Ok.
- Ja... - Spis bomboloni, det er veldig godt.
- Ja. Takk! - Ciao, Ciao.
Ha det! Ciao.
- Hva er det? - Boller.
- Baller? - Rom Baba.
Romboller. Nydelige.
- Vil du smake? - Ja.
Vakker...
Un altro? En til?
- Takk. - Selv takk.
Jeg har de søteste ballene i Verona.
Det blir 5000 lire.
Spis. Drikk. Bli forelsket.
Legen sa fire av disse hver dag. Eller var det disse?
Jeg tar alle sammen.
Disse gir en økt følelse av eufori.
- Jeg tar en. - Jeg tar også en.
- Skål. - Skål.
- Kan du sette på en til? - Er det virkelig kreften som dreper deg?
- Ikke filmene? - De er litt deprimerende.
Så spurte de om italiensk nyrealisme var død eller levende...
Neorealisme, kjære. Du sa vel levende?
Jeg visste ikke hva jeg skulle si.
Hei, søta!
Hva heter du?
Stakkar. Hun forstår ikke et ord av det vi sier. Hun er helt utenlandsk.
- Hallo. - Engelsken din er...
- Hun er amerikansk. - Å, ja.
Hva førte deg til Italia?
Jeg leter etter noen.
- Så romantisk! - Reiser du alene?
Nei, jeg er sammen med moren min.
- Sylvia. Dette er Robert. - Hyggelig.
- Lucy. - Hun er bedårende, Robbie. Jeg...
- Hun er ikke et kjæledyr, kjære. - Faen ta deg!
Jeg prøver bare å lage litt moro.
Lucy, vil du bli med oss?
Hvor skal dere?
Spiller det noen rolle?
Denne veien.
Guido!
Sylvia! Herregud. Få se på deg. Du er så vakker.
- Dette er min nye venn, Lucy. - Vakker.
Hun kommer fra Ohio.
Hei.
- Robert. - Guido.
Det er tre ting jeg liker best. Kjærlighet, kjærlighet...
...og kjærlighet!
- Brava! - Det var ingenting.
En minneverdig fremførelse. Spesielt av venstre bryst.
- Jeg synes at du var vakker. - Selvfølgelig.
- Du regisserte det. - Vær så god.
Guido, har du regissert noe med handling noen gang?
En kjærlighetshistorie, kanskje? Hvorfor er europeisk film så treig?
Å, jeg har en idé!
- Klær! - Du går glipp av poenget, kjære.
Lucy, hva synes du om italiensk film? Hvordan vil du beskrive den?
- Jeg vet ikke. - Det er perfekt.
La bella confusione. Den vakre forvirringen.
- Her er det nok av vakker forvirring. - Man skal ikke forstå filmene hans.
De skal skylle over deg, som en drøm.
En visjonær er den eneste sanne realisten.
Skål for pompøse, selvsentrerte filmer
som ikke utgjør noen mening.
For deg, kanskje.
På tide å gå.
- Hva er det som skjer? - Det er så rart.
Gikk jeg glipp av noe i handlingen?
Det er ikke noen handling.
Si meg, har du en kjæreste? En mann?
Ikke?
Se litt tøsete ut for meg.
Kom hit.
Ikke? Ikke?
Ikke?
Ok.
Livet er bare en illusjon.
Det er en historie fortalt av en idiot. Full av lyd og raseri.
Den betyr ingenting.
Guido kan være så klengete.
La oss drikke, det hjelper alltid. Skål.
- Hva er det her? - Nei, nei...
- Vær så snill... - Så søtt. Små serietegninger.
Har du tegnet alle disse? De er så henrivende.
- De er fryktelige. - Det ser ut som abstrakt realisme.
- Så banale. - Du kan bare si dårlig.
Her, Lucy. Du kan tegne meg.
BALKONGEN TIL ROMEO OG JULIE
Jeg tegner deg, ok?
- Ok? - Ok.
Takk.
Hei!
Hei.
Er du...
Er du sulten?
Sulten? Spise?
- Nå? - Ja.
Ok. Ok.
Ok.
- Det er en bar der. - Greit.
- God dag. - God dag. Jeg tar en cappuccino.
- Cappuccino. - To cappuccino.
Kan vi ta tre?
Tre cappuccino.
Takk.
To?
Denne...
Moren min.
- Hun liker tre sukker. - Tre?
I kaffen, ja.
Det er veldig søtt. Jeg liker det ikke...
Søtt. Dolce.
Dolce.
La Dolce Vita.
- Kjenner du til Fellini? - Ja.
- Jeg elsker Fellini. - Jeg liker Fellini.
Jeg har lyst til å møte Fellini.
Jeg elsker La Strada. Gelsomina...
- Gelsomina. - Zampanò.
Liker du store menn?
Nei.
Og det viktigste: Vaffanculo.
Faren min sa: Pietro, dette er idiotisk.
Og jeg sa: Dra til helvete.
Så løp jeg avsted, gråtende.
Men jeg tror at dette er livet.
Følg drømmene dine.
Takk.
For at du viste meg.
Det var en glede. Bare hyggelig.
- Ha det. - Ha det.
Du. Kan jeg vise deg noe?
Ja.
Tre, to, en...
- Å... - Faen?
- Oi! - Ja!
Hørte du det?
Hysj, de kan høre oss.
Ja!
- Kom igjen, skrik. - Nei, kanskje vi får trøbbel.
- Hva var det? Kom igjen. - Jeg kan ikke!
Ciao, Fellini!
Fellini!
- Kom igjen, vis meg. - Nei.
- Vis meg. - Nei. Jeg tror at jeg ser noen...
Linjene dine er vakre.
Og dine?
Du vil ikke se mine. De er ikke like fine.
Hvorfor er han sånn?
Er det ...?
Fellini!
- Fellini! - Fellini!
Fellini!
Hvem ser på dette?
Herregud, se så korte skjørtene er.
- Man kan nesten se ballene deres. - Ballene kommer ut under skjørtet.
Gutter, dekk til ballene deres.
Kan du slå av den, vær så snill?
- Jeg prøver å huske hvordan det var her. - Da det var soverommet mitt?
- Ja. - Plakater.
- Hva het den filmen... - Den blå lagunen.
Den var som mykporno.
Du var ganske morsom da.
Jeg var ganske morsom, var jeg ikke? Jeg er ikke så morsom lenger.
Shaun Cassidy.
- Mark Hamill. - Mark Hamill!
- Leif Garrett. - Ja!
- Hvem var den andre Hardy-gutten? - Parker Stevenson.
- Bay City Rollers. - Woody. Bay City Rollers.
- Så heite. - Så heite.
Ble du smelt på tjukka her?
- Jeg tror det. - Hore.
Og kullet... Jeg er en blyantperson.
- Den klassiske... - Alt på sin plass. Alt skal defineres.
- Ja. - Fingrene må bli skitne.
- Det må de ikke. - Det er som å elske.
Du må ha fingrene på alt.
Det må bli klinete.
Veldig klinete. Med kull i senga?
- Ja, du må ta på alt. - Kull på kjøkkengulvet...
Ja, på alt! Hvorfor ikke? Det er det vakre med kunst.
Visste du at Fellini tegnet tegneserier før han begynte å lage film?
Han er kjent for å tegne på servietter.
Han tegnet på servietter over alt.
Og jeg vet at han foretrakk blyant fremfor kull.
Du elsker Fellini.
- Hvorfor? Fordi han er stor? - Jeg liker ham ikke sånn.
Så du vil... lage filmer?
Vil du være i filmer?
Fellini lager filmer, så hvorfor da?
Vent.
Det er Lucy.
- Lucy er mye søtere enn det. - Nei.
Det er filmen hun så i Cleveland. Hun så noe i denne filmen.
Dro hun for å bli med sirkuset?
Nei.
Hun dro fordi jeg var en drittsekk.
Ikke ta æren for det.
Hun er forelsket.
Forelsket i hvem?
Livet... er en kombinasjon av magi og pasta.
Vi har tid.
Hei, har du en kjæreste?
Du bør aldri stole på menn.
Du kan elske med dem,
men stol aldri på dem.
De stjeler pengene dine, knuser hjertet ditt,
dytter deg i en elv eller fra en klippe.
Likevel fortsetter du å stole på ham, tilgi ham og elsker ham.
Nei.
Skjønner du?
De trenger deg. Du trenger ikke dem.
God tur, Gelsomina.
Hei, Mario. Det er Lucy som ringer.
Americana.
Jeg vil takke deg for at du fikk meg til å bli i Verona.
Det har faktisk vært...
Det har vært fantastisk.
Jeg vet at jeg sa at jeg skulle komme til Roma...
- Men... - Lucia, det er Mario.
Hør her. Du må komme til Roma, ok?
Du må komme til Roma. Ta neste tog og kom til Roma.
Det er veldig viktig. Hør her, Lucia. Fellini vil treffe deg.
- Vil han? - Så du må komme til Roma, nå.
Det er veldig viktig. Sett den søte rumpa di på et tog til Roma, nå.
- Ja, greit! - Det er viktig, vi har ikke mye tid.
Ok, ciao, ciao.
Hei. Hvor skal du? Det er tidlig.
Jeg må dra til Roma.
Fellini.
Vent, vent.
Min Fellini.
Lucy, du er min Fellini.
Her er jeg.
Du kunne ha dratt.
Unnskyld, hvor går dette toget?
- Pronto? - Mario? Hei, det er Lucy.
Jeg vet ikke hva som skjedde, men jeg er i Venezia.
- Men jeg vil si at jeg absolutt kommer. - Beklager, men det er umulig.
Ikke kom. Du gikk glipp av møtet.
Skjønner du? Ingen fler avtaler med il maestro.
- Jeg skjønner, men... - Det er over.
- Du ba meg om å komme... - Jeg ba deg komme i forrige uke!
Du er opptatt, men du ba meg om å komme...
Det virker som du er mer opptatt! Du hadde en avtale med Federico Fellini!
- Du må forstå... - Hold kjeft! Du er søt, men litt dum.
- Jeg har ingen steder å dra. - Det er ditt problem, Lucy.
- Ja, Mario. Men du sa... - Ikke fortell meg hva jeg sa!
- Du sa at du kom, men kom ikke! - Jeg vet, men jeg har reist så langt...
Han ga meg en beskjed til deg, Lucia.
Hva sa han?
Han sa: Mario, si dette til Lucy.
Alt du trenger er der, Lucia.
Noen ganger må du reise langt, langt vekk
for å finne det som er nærmest deg.
Ciao, Lucia.
- Dette er favorittdelen min. - Hva?
- Jeg har ikke engang sett den. - Jeg vet, det er slutten.
Bra. Jeg er så glad det er slutt.
Du skjønner det ikke. Jeg skjønner hva Lucy sa.
Det er en vakker kjærlighetshistorie, men det er kunst og...
- Hva? - Er det det du får ut av dette?
Ja, det er så søtt.
Seriøst? Det er masse abstrakte bilder. Du leser din egen dritt inn i det.
Det er logisk, fordi du lever i din egen fantasiverden av fornektelse.
- Hvorfor er du så slem? - Det er sannheten.
Bare fordi du ikke forstår kunst.
- Kan vi ikke snakke ærlig om den? - Slutt, vær så snill.
- Det er søppel. - Jeg dør og du er slem.
- Ja, dra det kortet. - Du har et så fantastisk liv.
Når hadde du kjæreste? Har du hatt barn? Har du vært mor?
- Jeg tror ikke det. - Hva er det?
Jeg passer på deg og Lucy. Det er livet mitt.
- Det er det jeg gjør. - Lucy er datteren min! Ikke din.
Nei, du er barnet mitt. Du er så egoistisk, Claire.
- Stikk. - Ikke rart at hun dro.
- Kom deg ut herfra! - Du holder på å bli gal.
- Kom deg ut, ut! - Det blir godt å bli kvitt deg!
Hvordan kan kvinner synke så lavt?
Å, unnskyld meg! Gikk det bra?
- Gikk det bra? - Ja.
Trenger du hjelp?
- Ja, jeg leter etter jernbanestasjonen. - Jernbanestasjonen. Ok.
Ok, da går vi. Jeg viser vei. Placido, unnskyld.
Lucy.
Så, Lucy... Du er kunstner?
Unnskyld. Jeg så at du tegnet tidligere.
- Så vakkert. - Det er ingenting.
Tilgi meg, jeg vil ikke skremme deg.
Takk.
Så...
Reiser du alene? Med en kjæreste, kanskje?
Nei, med moren min. Hun venter på meg på jernbanestasjonen.
Ja, selvfølgelig. Jeg vet om en snarvei.
Kom igjen. Ta armen min. La oss gå.
Det er tusen måter å gå seg vill i Venezia på.
Vi har kanalen og mer enn 400 broer.
- Det er vakkert. - Jeg elsker det.
Jeg hører at noen synger. Hører du det?
Er moren din kunstner også?
- Hun tegner litt... - Faen.
Vi har gått oss bort.
Jeg tuller. Denne veien.
Moren min er lærer. En søster er baker.
Hun er konditor, faktisk. Jeg har en bror også...
Vi er en stor familie.
Jernbanestasjonen er denne veien. Den ligger i denne retningen.
Vil du gå den veien?
Hei, Placido!
Faen!
Faen, jeg glemte å si det. Vennene mine organiserer en fest for meg.
Jeg må dra dit. Vær så snill?
Jeg vet, jernbanestasjonen og mamma.
Men vær så snill. Ellers begynner jeg å gråte.
Bli med meg, fem minutter.
Kan du bare fortelle meg veien? Jeg må møte moren min.
- Fest først? - Beklager, jeg kan ikke.
Jeg kan ikke. Så hvis du forteller meg veien så går jeg selv.
Ok, det er greit. Tilgi meg.
Ok, hør nøye etter. Du fortsetter rett fram.
Da ser du en bro. Du går over den, da ser du resten...
Nei, ta første til høyre og i enden av gata ser du en restaurant.
Ta til venstre, gå over en bro og der er stasjonen. Gjenta.
- Fokuser. Det er farlig. - Jeg går rett fram.
- Så tar jeg til høyre? - Nei. Rett frem, andre høyre.
Etter broa er det en restaurant. Der tar du til høyre
Ta til venstre over en bro. Der er stasjonen.
Ha det, Lucia. Det var hyggelig å møte deg.
Hvis du får problemer så skrik, ok? Ciao, Lucia.
Vent!
- Hvem er skjønnheten? - Dette er Lucia.
Hun er kunstner.
Det er litt mat.
Nei, nei, nei!
Kan du vente på meg?
Lucia.
Vi er alle venner her.
Kom, Lucia.
Vent!
Vent Lucy, Lucy, Lucy!
Vent, vent, vent. Unnskyld.
Ok, greit.
Beklager, beklager.
Unnskyld, Lucy.
Hva er et kyss?
Bare ønsket...
...om å hengi seg...
...til kvinnen du elsker.
Lucy!
Kaninhullet fortsatte i en tunnel
som førte til døden.
Nedover, nedover, nedover.
Men det var for mørkt til å se noe.
Hun så sidene av brønnen og så de var fulle av skap og hyller.
Så sa hun til seg selv, nesten drømmende:
Spiser katter flaggermus? Spiser katter flaggermus?
Ville hun komme seg ut igjen?
Unnskyld, har du en telefon?
- Hallo? Lucy? - Kerri?
- Jeg må snakke med mamma. - Jeg...
Jeg vet det.
Jeg ville fortelle det til deg tidligere.
Hun ville ikke at du skulle vite det.
Lucy, jeg er så lei meg.
Hun er borte, Lucy.
Jeg er lei for det.
Er du der?
Lucy, ikke legg på.
God dag.
Americana?
- Hva heter du? - Lucy Cunningham.
Lucy... Lucia.
Lys.
Er du på ferie her? Besøker du familie? Venner?
Hvorfor er du her?
Jeg...
...lette etter Fellini.
Fellini? Federico Fellini?
Il Maestro.
De kaller ham Fyrtårnet. Lys, Lucy.
- Fellini var illusjonens mester. - Nei, nei, nei.
Vi møttes på settet til Satyricon. Det er lenge siden.
Vi var mye yngre, mye tynnere. Veldig nakne.
Å, ja, ja, ja.
Lucia...
Alt har en hensikt.
Til og med den steinen.
Du også.
110 Via Margutta. Fellinis adresse i Roma.
- Pronto. - Hei, Mario. Jeg kommer i morgen.
Nei, Lucia. Ingen fler avtaler...
Den italienske regissøren Federico Fellini døde etter to uker i koma.
Han ble 73 år gammel.
Hvordan vet du at jeg er gal?, spurte Alice.
Det må du være, ellers hadde du aldri kommet hit, sa katten.
Hvor lenge kommer du til å lage film? Hvor mange år til gjør du dette?
La oss se, i 200 år til.
Alt har en hensikt.
Selv denne steinen.
Selv stjernene.
Du også.
SLUTT
Norske tekster: Anders Svendsen